- Dette er nytt. - Neste drap. Freddie og barnet.
Hvem er så den tredje?
Stakkars jente.
Undersøkelsen er ferdig. Materialet skal leveres til statsadvokaten.
Din fars død, drapet på din mor internundersøkelsen og så Hans...
Det har vært for mye.
Døtrene mine er tilbake. Jeg tror at dette med Holst og barnet hans...
...vekker noe inni meg.
Vis deg!
L369G42.
Hallo?!
Donor er Freddie Holst. Befruktning og graviditet er bekreftet.
- Og moren? - En Anna Maria Larsson.
Hei, pappa.
- Rasmus? - Jeg vet hvor de er. Raffinaderivej.
- En nedlagt betongfabrikk. - Er Emil og barnet der?
- Nei, jeg så ingen. - Ok. Bli hvor du er.
- A vvent forsterkning. - Ok.
Skift.
- Jeg har ingenting som kan føre... - Bare gjør det.
Mamma sa alltid at min far var en prins som bodde i et fransk slott.
Som julenissen, omtrent.
Først tror man jo, så innser man at han ikke fins.
Vær så snill. Du må ikke skade ham.
- Så du hvor de tok veien? - Han skjøt meg.
- Du hadde jo vest på. - Blitt skutt noen gang?
- Det giør vondt likevel. - Så du bilen?
Ja, det var en Peugeot Partner, sølvfarget.
Registreringsnummer?
Kom igjen.
- Den var... Den var svensk... - Ja?
- For helvete, kom igjen nå! - Vent.
- HUB 382. - Kom du akkurat på det?
- Hold opp. - Henrik.
- Hva skjer? - De er borte takket være ham.
Ånnika Melander har våknet. Vi drar dit nå.
"Avvent forsterkning." Hvor vanskelig er det å forstå?
Men beklager, jeg...
- Vi bodde i samme fosterhjem. - Vi vet det. Fortell hva som hendte.
Jeg skulle til Gøteborg. Vi møttes for første gang på flere år.
Jeg hadde tid til å ta en kaffe. Og så våknet jeg i det rommet.
- Dere var i samme fosterfamilie. - Ja.
- Behandlet du ham dårlig der? - Ingen hadde det bra der.
Nei, jeg... Jeg behandlet ham slik jeg behandlet alle andre.
- Hvorfor spør dere? - Emil hevner seg på...
- ...de han mener har såret ham. - Jeg gjorde ingenting.
- Han prøvde å få deg tatt for drap. - Jeg vet ikke hvorfor.
- Du vet ikke hvor han kan være nå? - Nei.
- Ok. - Var jeg meldt savnet?
- Nei. - Claes Sandberg meldte det ikke?
Nei, han virket mest lettet over at du var borte.
Hun løy. Hun behandlet Emil dårlig.
Det tyder på at de ikke gjorde det sammen.
Vi beholder vaktholdet. Han bygde en eksakt kopi av kjellerrommet.
Ja. Hvordan ser det ut i det opprinnelige rommet i Ystad nå?
Vi har fjernet sperringen.
Hvis det betyr så mye for ham, kan han være der.
Jeg hadde et bilde på rommet mitt.
En kopi av et billig oljemaleri, av en dansk bortglemt kunstner.
Men det bildet var det eneste som var vakkert i livet mitt.
- Du tror at jeg overdriver. - Nei.
Jeg fantaserte om hvordan det kunne se ut der inne.
Det kunne inneholde alt. Hva som helst kunne skje der.
Og nå er vi der. I maleriet.
Det er magisk.
Vil du holde ham?
Og så kom psykotilfellet Morten Anker.
Og jeg fikk vite om deg. Kunstinteressen...
Åt det var arvelig.
Da var det som om alt døde.
Forstår du? Jeg ville gjøre det du elsker, stygt og forvrengt.
Jeg håpet at du skulle se det.
Du er jo kunstkjenner, for faen.
Hvorfor så du det ikke, pappa? Var det ikke bra nok?
- Jeg vet ikke. - Nei, det var ikke bra nok.
Huset sikret. Det er tomt.
- Bodde Emil her? - Eller så var det et timeout-rom.
- Hva er det? - Et tomt rom man plasserer-
- et barn i en periode for å få slutt på en uønsket oppførsel.
Noen forskere mener at barnet oppfatter det som en konsekvens.
- Ok. - Men de tar feil.
- Maleriet. - Hva er det med det?
Det var et make der vi fant Annika.
- Ålt er make. - Nei.
Sengen er av et annet merke. Baljen, et annet merke.
De likner, men er ikke identiske. Derimot er maleriet identisk.
Bilen som Rasmus så, ble stjålet i går i Lomma.
- Ingen spor? - Ikke ennå. Hva er det der?
- Et bilde. - Det hang hos Emils fosterfamilie.
Finn ut hvem kunstneren er, hva det heter og om det er et konkret sted.
Alt vi hadde på Annika, stemmer med Emil også.
Det er en kopling mellom ham og Helle Anker.
- Vi lot ham gå to ganger. - Det var ingen mistanker mot ham.
Saga og Henrik, kom hit.
Jeg skannet signaturen og fikk dette fram.
Claus Arnesen har malt tusenvis av bilder med landskapsmotiv.
- Heter det noe? - "En riktig fin dag" fra -93.
- Hvor er det malt? - Han har malt sånne i hele Norden.
- Lever han? - Ja, han fyller 76 i år.
Som pensjonist flyttet han til Salt- holm mellom Malmø og København.
- Har du telefonnummer? - Jeg sender det.
- Saltholm? Kan man bo der? - Tydeligvis.
- Linn Björkman? - Det er jeg.
- Jeg kommer fra Rettsmedisinsk. - Det gjelder et av bildene dine.
- Har du et minutt? - Gjelder det etterforskningen vår?
- Nei. Men det er viktig. - Kan jeg sende et bilde til deg?
- Hold meg underrettet. Vær så god. - Takk.
- Hva ville han? - Snakke med Linn om noe.
Mange bilder har samme tittel, og han har ikke pс til å ta imot bilder.
Vi må dra dit.
- Helikoptret kom hit fra Gøteborg? - Ja.
Hvordan kan jeg få deg til å avbryte dette?
- Når var du sist redd? - Jeg er redd nå.
Jeg har vært redd hver dag siden jeg var fem.
Ingen skal måtte oppleve det.
Du kan ikke straffe meg for noe ingen visste.
Jeg straffer deg ikke. Jeg korrigerer feil som er begått.
Reis deg.
Reis deg!
Opp med deg.
Opp med deg!
Claus Arnesen? Saga Norén, Krim Malmø.
Min kollega fra Københavnpolitiet...
Saga Norén, Krim Malmø! Og min kollega Henrik Sabroe. Jeg ringte.
- Kjenner du denne igjen? - Jeg ser ikke.
Kom inn.
Da skal vi se.. ! Hvor er brillene mrne?
- Nei, de er ikke der. - Vet du hvor de kan ligge?
Ved sengen, kanskje.
- Hvorfor spør dere om det? - Et inngår i en drapsetterforskning.
- Jaså. - Vær så god.
- Kjenner du dette igjen? - Ja, ja, ja. Det har jeg malt.
- I 1993. Husker du hvor? - Nei, det kan jeg ikke huske.
Jeg har jo malt hundrevis av sånne.
Det er et bygg i bakgrunnen. Kjenner du det igjen?
- Ja, det ser jeg nå. - Vet du hvor det er?
- Ja. Der. - Hvor da?
Altså... Sørpå, på østsiden.
- Ligger det her på øya? - Det er bare et par kilometer dit.
Kanskje tre.
- Tar vi helikoptret? - Da hører han at vi kommer.
- Det går raskere sånn. - Han har jo Freddie og barnet.
Stans!
Saga ringte. Vi tror vi vet hvor de er. Saltholm.
- Gå opp! - Nei.
Da skyter jeg deg, så får du aldri vite hva som skjer med lillebror.
Ta på renneløkken.
- La være. - Jeg må gjøre det.
Man blir ikke nødt til noe. Man har alltid et valg.
Hvis man har makt. Mennesker uten makt kan aldri velge.
Sånn ja, sånn ja.
Du holder ham så lenge du er bevisst, så antar jeg at du slipper.
- Han klarer ikke fallet. - Nei. Ikke alle klarer fallet.
Du og jeg sammen inne i et bilde. "En riktig fin dag."
- Hva gjør vi? - Vi kan ikke vente.
Her, ta imot!
Saga! Hold Emil!
Saga, ta Emil! Legg ham fra deg og ta Emil!
Han drepte Hans.
Saga, ta Emil nå! Saga, for helvete!
Ta Emil nå!
Kom igjen! Kom igjen!
Slipp nå! Flytt dere. Vi har ham!
Hadde du virkelig tenkt å la ham dø?
Saga...
Jeg skjøt dem. Jeg var nødt til det.
Jeg kjente ikke noen av dem, utenom Morten lite grann.
Ok.
Så har vi disse...
Verkene mine.
Jeg prøvde å få oppmerksomheten hans.
Freddies?
Men ingen forsto. Ikke dere heller, så jeg var nødt til å hjelpe dere.
Jeg hadde 172 piller, som jeg skulle til å ta da han kom.
- Når hvem kom? - Min halvbror Morten.
Moren hadde skyldfølelse for at han var blitt gal i Afghanistan.
- Helle Anker? - Hun ville fortelle hvem han var.
Ga ham en kode.
Hun ville fortelle om hans røtter. Jeg hørte ikke helt, men...
Men han sa en ting.
Han sa:
"Hvorfor plages jeg når de som er skyld i at jeg lider, ikke gjør det?"
Ok. Og disse menneskene hadde altså skylden for at du led?
Johanssons kjenner vi til.
- Hans Pettersson kjørte deg hjem. - Det var da jeg havnet i kjelleren.
- Har dere sett kjelleren? - Ja.
Lars-Ove Abrahamsson forgrep seg på deg.
- Han forgrep seg på meg i fire år. - Ja.
Da plasserte Håkan Ekdahl deg hos Johanssons.
Plasserte og holdt meg igjen.
Så har vi Freddie Holst og Helle Ånker. Hvorfor akkurat de?
Mine skapere.
Dine skapere, ja...
Men hvorfor akkurat dem, Emil?
- Husker du moren din? - Ja.
- Hvordan var hun? - Hun var glad i meg.
Hvis hun ikke hadde dødd, ville du hatt det bra.
Hun falt bare sammen på kjøkkenet.
Det var ikke Freddie Holsts feil.
Hadde du ingen besteforeldre eller andre?
Du tror jeg straffet ham for at han var fraværende da jeg vokste opp.
- Gjorde du ikke det? - Jeg straffer ikke noen.
De andre tok ikke ansvaret sitt.
Det var rettferd. Ikke straff. Du forstår forskjellen?
- Og Freddie Holst? Helle Anker? - Konsekvenser.
De...
Det var en måte å unngå alt dette på. All smerten, redselen...
- All døden. - Hvordan da?
Jeg skulle aldri ha blitt født.
Jeg vet ikke hvor mye du vet, men her er han. Han ble reddet.
Vil du holde ham?
Nei.
Nei, jeg har ikke lyst til å se ham.
Jeg kan ta ham.
- Sånn ja. - Jeg kommer straks.
Kvittering på innbetalingen.
Jeg... la til litt ekstra.
Jeg beklager alt som er skjedd. Det mener jeg virkelig.
Ja.
Takk.
Jeg har skrevet ut forhøret. Du må undertegne det.
- Du vil fortsatt ikke ha advokat? - Nei.
Du kjente Hans Pettersson.
- Ja. - Du likte ham.
Ja.
Likte han deg?
- Ja... - Så dere var venner.
Hvorfor reddet du meg da?
Jeg er politi.
- Du ville dø. - Jeg ville ikke dø.
Jeg ville aldri blitt født.
Det er ikke helt det samme.
Forstår du?
Nei, du forstår ikke.
Du hadde en venn. Det var en som trengte deg. Penn.
Annika Melander er avskrevet, og vi løslater Claes Sandberg.
Velger han å være lykkelig?
- Takk for denne tiden. - Selv takk.
- Har Lillian fått tak i deg? - Ja, jeg skal dit nå.
Bra.
- Bra jobbet, virkelig. - Takk.
- Hans blir begravd i morgen. - Ja, jeg vet det.
- Har du vært i noen begravelser? - Ja, et par.
- Har ikke du det? - Nei.
- Din søsters, da? - Jeg gikk ikke. Klarte det ikke.
- Men Hans sin kommer du i? - Вlir du med?
- Vil du gjerne det? - Ja.
- Da gjør jeg det. Vi ses i morgen. - Ja.
- Hei. - Hei.
- Hva gjelder det? - La oss ta det inne.
Takk.
- Vil du ha noe? - Nei takk. Kan vi sette oss?
Ja, selvfølgelig.
For et par uker siden fant de et skjelett i Sverige under veiarbeid.
Ok, men hør nå... Greit.
Jeg vil ta fri et par dager. Kan en annen ta det?
De tror at det har ligget i jorden i fem, seks år.
De klarte å identifisere henne ved hjelp av dna.
- Det er Ålice. - Nei.
Det er det ikke.
Nei, det er det ikke.
- Jeg er så lei for det. - Det er det ikke.
- Vi skal gjøre alt vi kan... - Nei, de tar feil, sier jeg!
Og du tar feil.
Hvor er jentene mine?
De var jo med henne, så hvor er de?
- Vi vet ikke. - Hvor ble hun funnet?
Ok, da drar vi dit. Kom!
- Har de sluttet å lete? - De har gjennomsøkt området.
- De er ikke her. - Det skal de være.
Når ofre graves ned på ulike steder, pleier avstanden å være større.
At de ikke er funnet, kan faktisk bety at de lever.
Det vet jeg. Det er nesten enda verre.
Jeg vet godt at dere er alene.
Det var en helt vanlig dag. Jeg dro på jobb.
Mamma skulle...
Når noen tar livet av noen vi er glad i,-
- er det lett å la hjertet fylles av mørke.
Å ville den personen vondt.
Raseri tar over sorgen og fortrenger de lyse minnene vi har om Hans,-
- og som vi trenger sånn.
Hans hadde ikke ønsket det.
Han prøvde alltid, til tross for jobben han hadde,-
- å se det gode i hvert menneske.
Du ga ham livet.
Ta imot ham i din fred.
Og gi ham for Jesu Kristi skyld en gledesfylt oppstandelse.
Ha det.
Saga?
- Hvordan går det? - Henrik kom ikke.
Men jeg trodde at dere hadde snakket sammen.
Om hva da?
Henrik Sabroe. Jeg kan ikke ta telefonen.
De har funnet Alice.
Har tenkt at de kunne være døde, men jeg trodde at de var sammen.
Hva som enn hadde hendt, så var de sammen.
Nå som de er uten moren, vet jeg ikke hvordan det skal gå.
Bruker du narkotiske preparat?
Sentralstimulerende.
Sovetablettene er for å kunne kople av.
Hvor lenge har du misbrukt?
- Siden de forsvant. - Har du vært påvirket i jobben?
Hele tiden.
- Det er grov tjenestefeil, kriminelt. - Og sånt må man anmelde.
Eller?
Husker du at vi snakket om hvorfor jeg ikke slipper folk innpå meg?
- Ja. - Husker du hvorfor?
Fordi alle på en eller annen måte har forlatt deg eller såret deg.
Er du her? Hvordan var begravelsen.
Jeg har ikke så mye å sammenlikne med.
- Jeg trodde du tok fri dagen ut. - Jeg må avslutte saken med Emil.
Emil er død. Han tok livet av seg i cellen.
- Hvordan? - Han skar over pulsåren.
På en eller annen måte hadde han fått tak i en binders.
Er alt som det skal?
Nei.
Han fikk bindersen av meg. Enten tok han den, eller jeg glemte den.
Bli med meg.
Det er noe annet jeg må fortelle deg.
Som du vet, har Kjell Grankvist levert undersøkelsen.
Ja.
Jeg tror ikke at du har gjort din mor noe,-
- men man kan ikke se bort fra de tekniske bevis som fins.
- De starter en forundersøkelse... - Det trenger ikke å bli mer enn det.
Jeg er uskyldig. Jeg hadde håpet at det skulle holde.
Men jeg blir etterforsket og tatt ut av tjeneste?
Jeg er virkelig lei for det.
Jeg hadde motiv, ikke noe alibi, og de har teknisk bevis. Jeg blir dømt!
Nå skal vi ikke ta sorgene på forskudd.
Saga!
Saga. Saga!
Jeg kan ikke la deg lete etter dem på egen hånd.
Kan jeg ikke få permisjon?
- Nei. - Ok.
- Da sier jeg meg opp her og nå. - Henrik...
- John, er Saga her? - Du har ikke hørt det.
Hørt hva da?
Saga, det er jeg!
Saga?
Hallo, Wiki!
Hva gjør du her, nå igjen?
Jeg har sagt meg opp.
Jeg liker jo jobben min.
Ikke like mye som deg, men jeg liker å være etterforsker.
Men jeg var mer enn som så.
Jeg var også Alices mann, og jeg var far til to jenter.
Og det ble tatt fra meg.
Nå tror du at alt er tatt fra deg, men vet du hva? I helvete heller!
Du kan ikke bare gi opp.
Saga? Jeg trenger deg virkelig.
Du kan ikke gi opp. Jeg vet at vi kan finne døtrene mine. Du og jeg.
- Bli der! - Saga!
- Bli der! - Ikke gjør det!
Saga?
Saga! Hører du hva jeg sier?
Jeg trenger deg!
Saga!
Hør her. En bil ble stjålet den morgenen de forsvant.
Ti minutter fra hjemmet vårt.
Kom.
- Et seks år gammelt biltyveri. - Jeg vet det.
Selv om vi finner den, fører det sikkert ikke noe sted.
Jeg vet det.
Men jeg har ikke noe annet å gjøre. Har du det?
Nei.
Tekst: Hilde Modahl, NAViO www.undertext.se